Corectură și resincronizare: CODYBOSS1969
- 2306, vă rog.
Bună, dragă, ce mai faci?
Bravo. Ce a spus?
Și mai este acolo?
Când o să plece?
Eu m-am oprit aici, unde am avut o întâlnire scurtă, iar apoi...
... aș veni dacă aș putea.
De îndată ce pot. Lasă-mă să-mi termin treaba și îți promit,
o să fie bine. Bine. Pa.
- Ți-am adus prostiile.
- Vă rog, pot vorbi cu Dr. Lowenstein?
E destul de important, mi-l puteți da la telefon?
- E o prostie să încerci să te bizui pe fișele astea slabe.
Îți jur pe Dumnezeu... Bună ziua doamnă Svoboda.
Dave Moss la telefon.
Da, am mai vorbit cu dumneavoastră ieri.
La Rio Rancho Estate avem o oportunitate care a apărut tocmai acum.
Președintele companiei noastre este în oraș pentru o singură zi
și are anumite parcele... - Domnule doctor... puteți să-l... nu e acolo...
Trebuie să vorbesc cu el.
Da, este foarte urgent.
Domnul Levene. Nu, nu pot fi găsit. Voi reveni eu.
Dacă dorește anumite parcele preferate, să-mi acorde 48 de ore
Care ar fi momentul potrivit să-l găsesc și pe soțul dumneavoastră?
Să zicem diseară la 10 sau mâine la 8?
Bine.
Bine și care ar fi momentul cel mai potrivit?
Vă rog, ascultați-mă.
Am la dispoziție 48 de ore ca să vă aduc foarte mulți bani.
Când va veni acasă?
Bine. Vă sun peste 10 minute.
- Nu-ți dau indicații, nu te susțin, nu-ți oferă nimic.
Cei mai tineri sunt tot timpul la conferințe despre vânzări.
Care a fost ultima dată când cineva a obținut vreun bănuț din asta?
Tot ce vezi acolo sunt niște tâmpiți care dau din gură.
Jur pe Dumnezeu, Shell... Dacă aș avea bani,
aș traversa stradă la concurență. - Și eu aș veni cu tine dacă m-ar primi.
- Păi nu se știe niciodată.
Am vorbit cu Jerry Graf săptămâna trecută.
Trebuie să-i sun pe mototoii ăștia iară.
Dragă, nu pot face nici un dolar cu fișele astea
și bat drumurile aiurea. - Îmi pare rău că nu ești fericit la noi.
- Da, e drăguț, conduci biroul ăsta ca pe o grămada de rahat.
Dacă ai conduce cum trebuie am face bani și tu, și noi.
- Mi-ar place să obțin mai mulți bani. - Atunci dă-mi niște fișe corespunzătoare.
Nu mă face să-mi pierd timpul la conferințe de vânzări.
- Strategia vine de la centru.
- Strategia? Strategia!?
Cred că o să renunț. - Eu nu aș face-o în locul tău.
- De ce? - O să vezi când o să vii.
- Shelley?
- Da? - Ești gata pentru o noapte de dat telefoane?
- La dracu, sunt mereu gata. Dar mai e ceva:
Când vorbim de fișe am înțeles că există unele noi.
- Da, despre asta o să discutăm la ședință.
- Pentru că am dat de un fel de obstacol.
- Da, ți-am văzut vânzările.
- Din cauza fișelor, John, dacă îmi dai fișe bune...
- Despre asta vom discuta diseară. - Înțelegi, probleme personale, mi-ar fi de folos...
- După ședința. - Am înțeles că noile fișe Glengarry...
- După ședință, Shell.
- Bună, John.
- Ce plouă în seara asta! - Cum?
- Ce ploaie e în seara asta!
Poate va domoli căldura.
- Dă-mi un J&B dublu. Repede.
- Se spune că în centru a fost atât de cald după amiaza
Încât adulți la colț de stradă implorau polițiștii să-i împuște.
Se spune că nu ar trebui să bem alcool când este atât de cald.
- De unde ai scos-o? - Am citit undeva.
-... Pentru că te deshidratezi.
Se spune că ar trebui să bem apă.
Dar eu subscriu la opinia contrară.
Când toți gândesc la fel eu spun: pariază pe varianta cealaltă.
- Intuiești că nu au dreptate?
- Păi asta spuneam.
- Ia-o încet în noaptea asta - Oh, da.
Oricum cred că toată lumea rămâne acasă.
- Dacă sună cineva, sunt la birou.
- O femeie cere urgent cinci unități, zona cu vedere la munte.
Trebuie să se consulte cu avocatul.
- O lași să consulte avocatul? - Da. - Știu eu?
- Shelley... Cine e tipul?
- Nu-l cunosc.
- Nu-mi place treaba asta. Nu vreau decât fișele pe care nu ni le dau.
- Bogații se îmbogățesc mai tare, asta-i legea locului.
- Este ora 7:30.
- Așadar cine este tipul?
- Și unde este domnul Roma?
- Nu îl țin în lesă așa că nu am de unde să știu.
- Vă rog, acordați-mi puțina atenție.
Când vorbiți despre albi vorbiți despre
scorpii și despre mahări ai vânzărilor,
vreun ticălos care nu vrea să cumpere pământ,
altul care nu vrea să-l vândă vreunei cucoane să o înșele...
Haideți să vorbim de lucruri importante.
Au venit toți? - Mai puțin unul.
- O să încep oricum. Așadar să vorbim despre ceva important.
Pune jos cafeaua aia!
Cafeaua e numai pentru finalizatorii de contracte.
- Crezi că fac mișto de tine?
Nu glumesc.
Am venit aici din centru.
Am venit din partea lui Mitch și Murray.
Și am venit într-o misiune caritabilă.
Te numești Levene? - Da.
- Te crezi agent de vânzări, ticălosule?
- Nu sunt obligat să ascult porcăriile astea.
- Bineînțeles că nu, amice.
Pentru că vestea bună este că sunteți concediați!
Vestea rea este că mai aveți ceea ce aveți acum doar o săptămână,
ca să vă recăpătați slujbele. Începând din seara asta.
Începând cu ședința din seara asta.
Oh, acum îmi acordați atenția voastră?
Bine.
Pentru că am un mic adaos la concursul de vânzări din luna asta.
După cum știți, premiul întâi este un Cadillac Eldorado.
Vrea cineva să vadă premiul doi?
Premiul doi este un set de cuțite pentru friptură.
Premiul trei este concedierea.
Ați priceput mesajul?
Mai râzi acum?
Aveți fișe. Mitch și Murray plătesc bani buni pe ele.
Folosiți-le ca să vindeți.
Dacă nu puteți fructifica fișele date, nu puteți fructifica nimic,
Atunci sunteți nimicuri. Luați-vă catrafusele pentru că sunteți concediați.
- Fișele primite sunt slabe.
- Fișele sunt slabe? Nenorocitele de fișe sunt slabe!?
Voi sunteți slabi. Lucrez în domeniul ăsta de 15 ani!
- Cum te numești? - Lua-te-ar dracu! Așa mă cheamă!
Știi de ce, domnule? Pentru că tu ai venit cu o mașină Hyundai
în timp ce eu am venit cu un BMW de 80.000$.
Ăsta e numele meu.
Iar numele vostru este ceea ce voi vreți.
Dacă nu puteți juca un joc bărbătesc, trageți oblonul,
mergeți acasă și povestiți-i soției problemele voastre.
Pentru că în viața asta contează un singur lucru.
Convingeți-i să semneze pe linia punctată!
M-ați auzit, neputincioși nenorociți!?
Î... F... C...
Î = Întotdeauna, F = Finalizează, C = Contractul.
Întotdeauna finalizează contractul. Întotdeauna finalizează contractul!
A. I. D. A. Atenție, Interes, Decizie, Acțiune!
Atenție: Am câștigat atenția voastră?
Interes: Ești interesat? Eu știu că ești pentru că altfel pleci!
Decizie: Te-ai decis? Pentru Dumnezeu!
Atunci ACȚIONEAZĂ!
A. I. D. A. Du-te acolo afară. Ai prospecțiunile. Crezi că le-a adus ploaia?
Un om nu merge la piață dacă nu vrea să cumpere!
Un întreg oraș vă așteaptă dornic să vă dea banii.
Aveți de gând să-i luați?
Sunteți destul de bărbați ca să-i luați?
- Incredibil!
- Care e problema, amice? Așa un erou ca tine, atât de bogat,
Cum de ai venit tocmai aici să-ți pierzi vremea cu câțiva fraieri?
- Vezi ceasul ăsta?
Vezi ceasul ăsta? - Da.
Ceasul ăsta costă mai mult decât mașina ta.
Anul trecut am câștigat 970.000$. Tu câți ai câștigat?
Vezi amice? Ăsta sunt eu iar tu ești un nimic.
Ești un tip drăguț? Nu dau doi bani.
Tată model? La naiba, du-te acasă și joacă-te cu copii.
Vrei să muncești aici? Finalizează!
Credeți că ăsta e un abuz?
Nu suporți asta? Cum poți suporta abuzul scaunului de sub cur?
Nu-ți place? Cară-te!
Aș putea ieși chiar în seara asta și cu materialul pe care îl aveți
aș putea câștiga 15.000$.
În seara asta! În două ore! Voi puteți?
Puteți?
Duceți-vă și acționați conform A. I. D. A.
Înfuriați-vă, ticăloșilor! Înfuriați-vă!
Știți de ce e nevoie ca să vindeți proprietăți?
Aveți nevoie de testicule de bronz pentru așa ceva.
Faceți cum v-am învățat, domnilor.
Banii sunt acolo. Luați-i, sunt ai voștri.
Dacă nu, nu am nici o milă pentru voi.
Vreți să vă ridicați din scaunele alea diseară și să finalizați?
Finalizați, sunt ai voștri. Altfel îmi veți lustrui pantofii.
Și știți ce veți spune? Într-un bar, cu o ceată de faliți în jurul vostru?
Oh, da! Am fost și eu agent de vânzări. E o șmecherie dificilă.
Astea sunt noile fișe.
Astea sunt fișele despre Glengarry.
Pentru voi sunt mină de aur. Dar nu le veți primi.
De ce?
Pentru că a vi le da vouă e ca și cum le-aș arunca la gunoi.
Astea sunt numai pentru finalizatori.
V-aș dori succes dar nu ați ști ce să faceți cu el dacă l-ați avea.
Iar răspunsul la întrebarea ta, amice...
De ce sunt aici?
Am venit pentru că Mitch și Murray m-au rugat. Mi-au cerut-o ca pe o favoare.
Le-am spus că adevărata favoare ar fi să urmeze sfatul meu
Și să-ți tragă un șut în fund pentru că un ratat e totdeauna un ratat.
- Un ghiveci de prostii fără sens.
Să tratezi oamenii în halul ăsta!
La ce naiba a mai venit? Conferința lui Mickey Mouse.
- Nu vorbea serios. Sunt convins că nu vorbea serios despre concurs și premii.
- Unde este Roma?
Unde dracu este domnul Ricky Roma? Doar noi trebuia să înghițim aiurelile astea?
- Alo? Sunt domnul Levene. Cum se simte?
E trează? A venit doctorul? Ce a spus?
Ascultă, nu pot veni în seara asta. Da, știu că este!
Dar trebuie să ies în oraș. Te rog, vrei să-i spui?
Trebuie să ies în oraș. Spune-i că o sun de pe drum.
- Domnilor, l-ați auzit pe om. - Ce este cu A. I. D. A. asta?
- Pentru seara asta... - Scuză-mă, ce înseamnă asta?
- A. I. D. A. este ceea ce Mitch și Murray... - Dă-i dracului pe Mitch și Murray!
Lua-i-ar dracu! Eu îmi fac treaba și ei vin cu copilăriile astea!
- Nu eu fac regulile aici! Sunt plătit să conduc biroul.
Nu-ți plac regulile, Dave, ușa-i acolo!
Câte două fișe pentru astă seară, alte două pentru mâine.
Așa cum ați auzit, la sfârșitul lunii cel mai bun la vânzări câștiga Eldorado-ul
- Dar unde sunt fișele cele bune?
- Fișele vi s-au dat. - Da, dar astea sunt niște porcării.
Am văzut cu toții numele alea de 100 de ori.
- Fișele sunt trase la sorți. - Cine ia fișele bune?
Fișele noi. Fișele Glengarry.
- Le țin eu. Vor fi distribuite finalizatorilor.
În baza volumului vânzărilor, mai întâi lui Roma.
- Și Roma unde este? - Nu vă faceți griji, își va primi și el partea.
Voi ați primit-o pe a voastră. - Adică premiantul nu trebuia să înghită rahatul cu noi?
- Corect! Și pentru că timpul nu așteaptă, vă sugerez, celor interesați,
... treceți la muncă!
- Rahat! - Mulțumesc pentru atenție!
- Zi-mi și mie, cum să finalizez asta?
Ia uite. Am mai vorbit cu tipul ăsta de două ori și m-a refuzat.
- Nu pot... Nu pot finaliza asta.
Shelley, cum să...
- Alo? Domnul Palermo? Scuze.
Domnul Spiess? Domnul Robert Spiess?
Sunt George Aaronow. Lucrez la Real. Am vorbit cu soția dumneavoastră mai devreme.
Da, sunt vicepreședinte la Real Rancho Properties din Ferman, Arizona.
Sun de la aeroport și uitându-mă pe hartă
am constatat că locuiți lângă aeroport.
Am câteva fișe neobișnuit de bune referitor la proprietatea...
- Alo, sunt Shelley Levene.
Vă rog ascultați-mă cu atenție, am doar puțin timp la dispoziție.
Aș dori să vorbesc cu d-na Neighborg.
Ah, dumneavoastră sunteți? D-na Neighborg, vă rog ascultați-mă cu atenție.
Vă sun din partea Consolidate Properties Of Arizona.
Computerul nostru v-a ales din miile de persoane care au cerut fișe
referitoare la proprietățile noastre.
Conform legilor federale, premiul trebuie să vi se acorde
chiar dacă nu sunteți implicată în planurile noastre de dezvoltare teritorială.
Singura condiție este că trebuie să semnați împreună cu soțul dumneavoastră
la primirea premiului.
Eu sunt în zonă în seara asta și probabil mâine.
Când v-ar conveni dumneavoastră și soțului să ne întâlnim?
Bineînțeles că o să revin.
- Total lipsit de sens, nu? - Eu nu pot finaliza. Nimeni nu poate.
- Sunt fișe vechi, lipsite de sens.
Trebuiau să aducă un dobitoc să ne învețe...
- Uneori mă gândesc dacă locul meu este cu adevărat în domeniul ăsta.
- Trimit oamenii pe teren fără susținere, lipsiți de încredere...
- Și atunci părerea mea e că nimeni nu poate finaliza.
Dar mă uit la Roma - Roma, să-l ia naiba. A avut noroc de vreo două ori.
- Fișele sunt gunoi. - Și atunci de ce să-i dea lui fișele bune?
El nu are nevoie de ele. - Ieși în oraș?
- Da. Trebuie să ies.
- Nu pot stabili o întâlnire. - Ai încercat?
- Da. Ceva mă împiedică. Nu reușesc să depășesc un prag.
- Ia-ți haina și vino cu mine.
- E ceva cu mine... Încerc, încerc și nu pot finaliza.
- Viața... Jur pe Dumnezeu, muncești toată viața...
- Las-o baltă, George. - Uite la Roma, atât de dotat...
- Dotat pe dracu... Trebuie să tragi multe sfori.
- Nu, nu, nu...
- Adevărul e că banii sunt puțini, timpul disponibil e scurt
și astea nu ajută vânzările de proprietăți.
Ce vor de la noi? Degeaba biciuiești un cal mort.
Și porcăria asta: dacă vinzi de 10.000 câștigi un Cadillac,
iar dacă pierzi, te dau afară...
Asta este ca în evul mediu. Total greșit. - Da.
- Și ști cine e de vină? - Cine?
- Știi bine. Mitch și Murray, pentru că nu trebuiau să procedeze așa.
Uite de exemplu Jerry Graf, e corect, face afaceri pe cont propriu,
are o listă cu infirmierele alea... Vezi? Vezi?
Asta înseamnă să gândești. De ce să iei doar 10%?
De ce un comision de 10%? Ce faci cu restul de 90%?
Ca să plătești un idiot care să stea în biroul tău și să-ți spună
... Du-te și finalizează. ... Du-te să câștigi un Cadillac.
Graf nu dă sfaturi. El plătește bani grei pentru fișe bune.
Asta înseamnă să gândești. Are fișele,
face afacerea pentru el, și ce crezi?
Cine are o slujbă bună, sigură, și ceva bani în cont? - Infirmiera.
Graf folosește lista aia de infirmiere. Plătește fiecare fișă
și la 4-5000$ informația, infirmierele lui zbârnâie.
- Atâta le dă? - Da, și o duce foarte bine.
- Și de unde iau fișele? - Infirmierele? - Da.
- Ele aud o mulțime de lucruri. Iar lui îi merge foarte bine.
- Cu River Oaks? - River Oaks, Brooke Farms, toate astea.
Cineva mi-a spus că a obținut profit curat 14-15.000$ pe săptămâna.
- Doar pentru el? - Asta ți-am spus. De ce?
Pentru că are fișele. Are fișe bune.
În timp ce noi suntem în rahat. De ce? Pentru că mergem la ei să le obținem.
90% din vânzările noastre le plătim firmei pentru fișe.
Nu sunt numai fișele, e spațiul, telefonul, sunt multe lucruri.
- Ce îți trebuie? Telefonul, o secretară să-ți dea bună dimineața?
Nimic. Doar fișele. Pe ele se bazează totul.
Înțelegi? Nu poți vinde în vânt. Trebuie să ajungi la omul interesat.
Ai fișele, ai o persoană. Și mergi să-i vinzi.
Fără astea, ce vor de la viața mea?
- Alo, Danny? Danny, aici e Shelley Levene.
Da, am vorbit în mai. Te-am sunat când eram în oraș pentru proprietatea Real Rancho.
Arizona... Ce aș fi vrut s-o putem lua împreună atunci.
Danny, proprietatea aceea pe care ți-am oferit-o atunci a crescut în valoare...
Grace, care era cifră? 76.000$. Danny, aș fi vrut să fi acceptat atunci tranzacția...
Ascultă, stau aici în noaptea asta, mă întorc acasă mâine...
și m-am gândit, judecând după interesul pe care l-ai arătat după ultima călătorie...
Stai puțin, Grace... Danny, știu că ești serios și ca urmare
o să-mi anulez celelalte programări ca să te întâlnesc.
Aș vrea să... Aha... Bine, Danny. Da, bine. La revedere, Danny.
- Ieși în oraș în seara asta, Shelley?
- Ce e aiureala asta cu promovarea vânzărilor?
- Nu e o aiureală, așa va fi de acum încolo.
- O să-l dați afară pe ultimul om de pe listă?
- Asta este. Nu fac eu regulile, ele vin de la centru.
- Am o mică problemă aici, John. - Acum închidem biroul.
- Vino vizavi să bei ceva cu mine.
- Trebuie să mă duc acasă. - Hei, din politețe măcar, dă-mi 5 minute.
- Încerc să ajung acasă de două ore. Trebuie să ajung acasă,
să-mi petrec o oră cu copii, să vin înapoi să văd dacă ați finalizat vreun contract,
- Măcar un minut? - Ce este?
- Nu pot finaliza cu fișele astea. - Atunci pleacă!
- Nu sări așa. Stăm doar de vorbă ca între doi oameni, corect?
- Ai noile fișe. Dacă mi-ai da... - Fișele Glengarry vor fi date doar finalizatorilor.
- Stai puțin, dacă mi-ai da o... - Shelley, le-ai ratat pe ultimele bune.
- Stai puțin, nu le-am ratat, una s-a anulat, cealaltă am finalizat-o.
- Nu ai finalizat-o. - Vrei să mă asculți? Am finalizat-o.
Nu aveam cum să știu că e însurat. Judecătorul a invalidat contractul.
Cum poți defini asta? Ghinion. Asta a fost.
Îți doresc ca în viața ta să nu trebuiască să alergi pe străzi.
Pentru că noi asta facem și asta avem de făcut. Străzi.
Îți doresc să nu le cunoști și asta e tot ce am avut de spus.
Uită-te în fișe. 1987, '88, '89... șase luni în '89. Cine a fost primul?
- Roma. Moss. - Prostii, John!
Din aprilie până în septembrie am fost eu, nu putea fi Moss...
Cu tot respectul, el primește ordine. E bun la vorbă,
dar dacă te uiți în bilanțuri, eu sunt. - Nu și în ultimul timp.
- În ultimul timp? Să mă pupi în cur în ultimul timp!
Întreabă-l pe Mitch, când lucrăm împreună pentru Petersen,
cine crezi că i-a cumpărat mașina cea nouă? Întreabă-l pe Mitch,
A venit aici și a recunoscut că eu. Și eu cu ce m-am ales?
Cu nimic! Tu vorbești de vânzări? Începi să mă enervezi, puștiule!
Nu pot obține o fișă? E vorba de pricepere, John.
Tu nu te-ai descurca cu ele, le-ai arunca pe apa Sâmbetei.
- Nu-s pentru mine. - Nu-s pentru tine? Atunci pentru cine?
Atunci eu cu cine dracu vorbesc? Ascultă, am nevoie de fișe.
- După concurs, după data de 30. - Prostii! Dacă nu sunt pe tablă până pe 30,
mi-am dat foc la valiză!
Am nevoie de fișele alea acum sau sunt eliminat.
O să-mi simți lipsa și tu. Ți-o jur.
- Să-ți spun ceva, Shelley. Fac ce sunt pus să fac.
Și tu faci la fel. - Isuse!
- Așteaptă puțin! Sunt angajat să păzesc fișele.
Să-mi mențin oamenii activi. Mi s-a dat ca sarcină lucrul ăsta.
- Oricine coboară sub un anumit nivel, mi s-a poruncit:
nu am voie să-i dau fișele premiu.
Și cum au ajuns unii peste nivelul ăla, cu epave?
Cu hârtia asta igienică pe care mi-o dai mie?
Dă-mi o fișă valorificabilă... - Știi cât costă fișele bune?
- Dacă eu știu cât costă? Da, știu cât costă.
Eu am generat un profit suficient ca să fie cumpărate, dar nu pot vinde rahaturi!
Isuse! Le-am mai văzut de nenumărate ori pe astea.
De exemplu, Homunsten. În 1985 i-am propus să cumpere Bay Water și nu au putut.
Nu puteau cumpăra nici un amărât de prăjitor de pâine. Erau faliți.
Uite, lasă-mă să obțin niște clienți din cartea de telefon.
E doar un serviciu, mă voi revanșa, ce zici?
Am nevoie de ajutorul tău.
- Nu pot, Shelley.
- John...
Îți dau 10%. - Din ce?
- Din comision. Când închei contractul.
Îmi dai fișe bune și eu îți dau 10% din comision când închei contractul.
Și dacă nu îl închei? - Ba îl voi încheia.
Și dacă totuși nu îl închei? - Dar o să-l... închei.
Și dacă nu? Înțelegi?
Mă nenorocești pe mine. Crezi că ești singurul care are familie?
Înțelegi ce-ți spun? - John...
- Eu risc și tu nu închei contractul, atunci e slujba mea în joc.
- Voi încheia! Sunt 10% John și știi că pot fi eficient.
- Nu prea, în ultimul timp. - La naiba, astea sunt cifrele!
Mergi pe mâna mea! Treci de partea mea și haide să facem ceva!
Vrei să conduci biroul ăsta? Ai auzit ce a zis tipul ăla:
Atacă! Hai să facem ceva!
- 20%. - Bine.
- Și 50$ informația.
Nu?!
- La dracu!
Ascultă... Trebuie să vorbesc cu tine.
Lasă-mă să mă gândesc puțin. Sunt mai bătrân decât tine.
Un om pe stradă are nevoie de o anumită reputație.
Când își pune ceva în gând. Am spus 10%, ai spus 20%.
Am zis: de acord. Dar acum vrei să mai arunc și 50$...
John, o înțelegere bună trebuie să... ambele părți...
Bine, 20%, și 50$ informația. Hai să facem bani, am facturi de plătit.
Vreau să programez două întâlniri în seara asta și vreau fișele Glengarry...
Două! Două, John pentru că le voi finaliza pe amândouă.
E un drum lung, fără posibilitate de întoarcere.
Hai să pornim. - Trebuie să mă întorc în birou să le iau.
- Ce mai stai, du-te. Asta îți spuneam, John, ai nevoie doar de un mic sprijin
și întorci universul, n-am dreptate? Ei, bine?
Ce e? - Două fișe, 100$.
- Acum? - Acum, da când?
- Când închei contractul, John... - Aș vrea să pot.
- Ticălosul naibii! Nu-i am.
Nu... Ți-i aduc mâine dimineața la birou.
Când voi veni și cu vânzările. - Nu.
Bine, uite... 30$. Și.. Pentru Dumnezeu, haide, îți aduc restul mâine dimineața.
Trebuie să accepți, pentru Dumnezeu! - Nu.
- Nu pot face asta, Shelley.
- Trebuie să-ți spun ceva. Nu cu mult timp în urmă am ridicat receptorul
și l-am sunat pe Murray. Ți-am făcut rost de slujba asta, știi?
Hei, Murray, puștiul este spirt. Shelley, e terminat!
Vei fi terminat înainte să mă întorc de la masa de prânz.
- Am înțeles. - Bine, hei! Dă-mi încă două fișe din cele vechi.
- Ți-am dat două azi. - Una e inutilă și la cealaltă nu e nimeni acasă!
- Taci! - Îți promit! Am vorbit la telefon. Știu!
- Fără alte fișe azi! Două pe zi. Le-ai primit pe ale tale! - Bine.
- S-a înțeles? - Sigur.
- O să facem... cealaltă chestie, nu?
Mi-am lăsat portofelul acolo.
- Sunt faliți! Toți!
- Greșeala mea. De la început nu ar fi trebuit să vorbesc de fișe.
- De ce? Ca să-ți vezi numele pe tablă.
Cum să ajung pe tablă dacă nu pot vinde nimic?
- Două obișnuite, două gogoși cu ciocolată, același lucru la pachet.
Și îți mai spun ceva: să nu încerci niciodată să vinzi unui indian!
- Nu aș încerca asta niciodată. - Tot apar numele astea. Le-ai auzit vreodată?
- Patel? Ai auzit de el? - Cred că am auzit o dată.
- Dacă ai fi auzit de el l-ai fi cunoscut.
Tot apar în liste. Nu știu. Le place să vorbească cu vânzătorii, se simt singuri.
Le place să se simtă superiori. Nu au cumpărat niciodată nimic.
Nu știu. Vin la rând. Doctori, avocați, indieni.
Timpurile sunt grele. Presiunea e prea mare.
Omul nu poate să muncească.
Trebuie să închei contractul, nici prânzul nu-mi mai trebuie. Nu am nevoie de Cadillac.
Muncim prea mult, George.
Îți amintești când vindeam fermele din Glen Ross?
- Nu am vândut câteva din alea? - Veneau...
- Au dat-o în bară. Au omorât gașca.
Și acum... - Am rămas cu porcăria asta.
- Porcăriile astea. - Sunt două.
- Așa este? - Ai o lună proastă o dată...
Te pun pe o tablă. Ca la concurs. Nu e corect.
- Nu e corect față de clienți. - Știu. E...
- Ce am învățat când eram mic? Nu îi vinzi cuiva o mașină.
- Îi vinzi 5 mașini în 15 ani. - Așa e.
- Pe naiba că e așa. Tipul intră și începi: bla, bla...
Știu ce o să fac: o să-i jefuiesc pe toți și o să mă duc în Argentina
pentru că că nimeni nu s-a mai gândit la asta.
- Așa că au omorât gașca. Și omul ăla care a muncit toată viața
cu ce se alege? - Așa este!
- Și ce o să faci? - Ce poți să faci?
Nu ai fișele.
Dacă nu ai afurisitele alea de fișe...
- Domnul Spannel? Shelley Levene. Am vorbit cu soția dumneavoastră mai devreme.
- Intrați.
- Văd că sunteți pasionat de pescuit.
Și eu am pescuit. Mulți ani.
Muskey, Wiscounsin. Oh, o frumusețe!
Și unde este doamna? - Nu este acasă.
- În ce problemă...? - Am vorbit cu soția dumneavoastră mai devreme.
Sunt în oraș pentru Real Rancho... - Ah, da, îmi cer scuze.
Spunea că aveți un fel de premiu... - Da. Le spuneam oamenilor din subordinea mea,
reprezentanții din zona asta... Domnule Spannel... Te cheamă Larry,
te superi dacă îți spun Larry?
Așadar, Larrry, avem un consultant care mi-a făcut o ofertă.
de 230.000$ ca să promovez un plan de vânzări.
un plan prin care să prezentăm publicului oportunitățile de investiții din Real Rancho.
I-am spus: lasă-mă să economisesc cei 230.000$
și să-i dau investitorilor că împrumut.
Imediat, oamenii mei au întrebat cum se poate realiza asta?
Cum să prezinți oportunitățile de investiții fără televiziune, fără reviste,
Le-am spus: Când ai o ofertă atât de bună, te duci la un om care a investit
în trecut și îi oferi banii. Reducere de preț!
În loc să-i arunci pe publicitate.
- Așadar vrei să-mi vinzi pământ. - Nu, nu aș încerca să-ți vând pământ.
Asta e de competența agenților de vânzări.
Sau a oamenilor care lucrează pământul.
Pământul e ceva care trebuie îngrășat, udat și zugrăvit.
Dar nu investi în el și motto-ul ăsta mi-a dat multă satisfacție.
- Domnule... - Spune-mi simplu, Shelley.
Nu m-am temut niciodată de familiaritate.
- Vă conduc pentru că trebuie să plec să-mi iau nevastă de la...
- Vino cu mașina mea. O luăm împreună.
Am vorbit cu femeia la telefon, era nerăbdătoare să ne întâlnim...
- Trebuie să plecăm la niște rude. - Nu mi-a spus nimic despre asta.
- Sunt sigur că a uitat. - Trebuie să prind un avion spre Florida.
- Îmi pare rău că v-am pus pe drumuri. - Nu m-ai pus pe drumuri. Mă gândeam...
Știi, este singura parcelă pe care o am. Știi ce o să fac?
Mă întorc la calculator, mai extrag o parcelă și vorbim și cu rudele tale.
Haide, Larry, ești un om ocupat, Doamne, sunt pe cale să fac un dar!
- Nu vreau să cumpăr teren, nu vreau să investesc în terenuri,
nu vreau nimic. Ea a vorbit fără știința mea.
Eu nu vreau să tranzacționez nici o afacere.
- Bine, nu vreau să-ți spun eu cum să-ți strunești nevasta.
- Soția mea a completat un formular acum un an dar...
- N-aș vrea să plec fără să-ți prezint... - Nu!
Nu. Înțelegi? Mulțumesc, nu!
- Roma. Lui nici nu-i pasă. - Nu-i pasă?
- Nu. E deasupra tuturor, are fișe bune, proprietăți bune,
- Vinde, vinde... - Concurs de vânzări.
- Vreau să spun... - Timpurile se schimbă și te trezești dat afară.
- Și atunci, încrederea ta... - Exact asta spuneam.
Asta încercam să-ți explic.
Te aduc în situația unui înfrânt. Te obligă să te duci să-ți cauți altă slujbă.
- Da, dar fără... - Fără încredere în tine.
Și știi care e partea cea mai grea?
Să încetam de a mai gândi ca niște sclavi nenorociți.
Spui că naziștii sunt în Europa. Au venit la ușa mea,
mi-au servit minciuni, dar acum, în prezent, ce e de făcut?
Orice nenorocit își permite să vină să se pișe în fața ta?
Îți scoate ochii cu prostiile lui? Mitch și Murray, duceți-vă dracului!
Ce-ți spuneam? Luai-ar dracu!
Să păstreze fișele folositoare... George, tu erai cineva aici.
- Da. - Îți spun eu care e partea cea mai grea.
- Care? - Să o iei de la început.
Să te ridici fără să te temi de aiurelile unuia oarecare, dornic să te înrobească.
Trebuie să-l faci să înțeleagă.
În asta constă diferența. Ascultă-mă, George,
Jerry Graf are o afacere pentru el.
Și-a spus: Merg pe cont propriu. Și a fost liber.
Înțelegi?
Îți zic eu ce ar trebui să facă cineva.
- Ce? - Cineva ar trebui să riposteze.
Cineva... - Da? - Ar trebui să facă ceva.
Să le plătească. Să le facă rău lui Mitch și Murray.
- Să le facă rău? - Da. - Cum?
- Ar trebui să le facă ceva să-i doară tare.
- Ce? - Să jefuiască biroul.
Asta spuneam. Dacă tu ai fi genul ăla de om,
Să iei documentele astfel încât să pară un jaf,
extragem fișele de acolo și mergem cu ele la Jerry Graf...
Luăm nenorocitele de fișe Glengarry! Ce zici?
- Domnul Neighborn? Sunt Shelley Levene, am vorbit mai devreme cu soția dumneavoastră
Exact. Aș dori să vă vorbesc despre premiul dumneavoastră
V-am anunțat premiul. Ne apropiem de sfârșitul anului fiscal
și am dori să vi-l dăm înainte de...
Da. Premiul pentru Consolidated Properties.
Da. În urma fișelor pe care le-ați cerut despre Real Rancho.
Eu sunt în oraș doar pentru vreo două zile.
Cred că aș putea trece pe la dumneavoastră chiar în seara asta.
Dumneavoastră când v-ar conveni mai bine?
Așa cum v-am spus, aș putea și în seara asta...
Desigur, trebuie să vorbiți mai întâi cu soția, înțeleg.
Grace! Am nevoie de un loc la clasa întâia, pașaportul și 10.000$.
dar asta trece-o la cheltuieli dacă vrei.
Și comută-mă la teleconferință... Da?
Și când credeți că s-ar putea întoarce d-na Neighborg?
- Toate compartimentele de tren au un miros vag de rahat.
Presupun că nu te deranjează.
Ăsta este lucrul cel mai rău pe care l-aș mărturisi.
Știi cât mi-a trebuit ca să ajung acolo? Mult timp.
Când mori, regreți lucrurile pe care nu le-ai făcut.
Crezi că ești excentric? Toți suntem excentrici.
Crezi că ești hoț? Și ce dacă?
Ești influențat de moralitatea clasei de mijloc?
Scapă de ea, fă-o să tacă.
Ți-ai înșelat soția? Asta este. Obișnuiește-te cu gândul.
Regulezi fetițe? Fie.
Există o moralitate absolută? Poate.
Și ce dacă? Dacă consideri că există, dă-i înainte, fii tu însuți.
Oamenii răi se duc în iad? Eu nu cred.
Dacă tu crezi, acționează în consecința.
Iadul există pe Pământ? Da!
Eu nu voi trăi în el. Dar ăsta sunt eu.
Cunoști senzația idioată pe care o ai după 12 ore de somn?
- Nu știu. - Sau să te piși.
Mese minunate dispărute într-o fracțiune.
Orice altceva dispare. Știi de ce?
Pentru că e doar mâncare.
Marile partide de sex pe care poate le-ai avut.
Ce-ți mai amintești despre ele?
- Ce ar trebui să-mi amintesc?
- Nu știu. În ceea ce mă privește, probabil nu e orgasmul.
Brațul vreunei tipe pe gâtul tău,
Vreo sclipire anume a ochilor,
sau sunetele pe care le-a scos,
sau eu, în pat, a doua zi iar ea aducându-mi cafea cu lapte și
dându-mi o țigare. Testiculele mi le simt ca de beton.
Ce vreau să spun este: Ce este viața?
Viața noastră este ori o privire în viitor ori în trecut,
Asta e tot.
Asta este viața noastră.
Momentul care se scurge.
Și de ce ne este teamă cel mai tare?
De pierderi, ce altceva?
O bancă se închide, te îmbolnăvești,
soția îmi moare într-un avion,
Bursa se prăbușește, Oricare din lucrurile astea
se poate întâmpla. Niciunul nu ne îngrijorează, oricum.
De ce?
- Ascultă, ce primim pentru ele?
- Pentru ce? - Pentru fișe.
- Ce putem primi pe fișe? Nu știu.
Poate 10, 15$ bucata. Nu știu.
Să zicem că fișele de care vorbești, cineva i le dă lui Jerry Graf.
- Câte fișe avem? - fișele Glengarry? Cele de premiu?
- Cred că sunt 500 de fișe.
- Și crezi că cineva ar putea vinde fișele alea lui Graf?
- Lui Graf? Da. Ca orice altă marfă negociabilă,
- De unde știi că le va cumpăra? - Pentru că am lucrat pentru el.
- Nu ai vorbit cu el? - Nu. Ce vrei să spui?
Dacă i-am vorbit despre asta? - Da.
Ai aranjat ceva sau vorbim doar așa, în principiu.
- Discutăm doar. - Discutăm o idee... - Da.
- Nu stabilim ceva real. - Nu.
- Nu discutăm un plan de jefuire. - Jefuire? Nu.
- Așadar tu nu l-ai sunat pe Graf, nu ai vorbit cu el.
- Nu. În mod concret, nu. - Nu ai făcut-o?
- Nu, nu concret. - De loc?
- Ce ți-am spus? - Ce mi-ai spus?
- Ți-am spus că nu tocmai. Du-te dracului George, discutăm doar.
- Serios? - Da. - Pentru că e vorba de o infracțiune.
- Jaf. Exact.
Este o infracțiune.
Dar totodată este foarte sigură.
- Tu ai ceva în minte dacă vorbești despre asta. - Exact.
- O să furi fișele? - Am zis eu asta?
- O s-o faci? - Am spus că o s-o fac?
- Ai vorbit cu Graf? - Ce ți-am spus?
- Ce a zis? - Ce a zis el?
Că le-ar cumpăra.
- O să le furi?
O să furi fișele Glengarry și o să le vinzi lui Graf?
- Da. - Cât o să-ți dea pe ele?
- Păi 500 de fișe a 10$ bucata înseamnă 2500$ pentru fiecare.
- Pentru fiecare... Fiecare?
- Exact, George. - Vrei să zici, cu mine?
- Tu și cu mine. Da, chiar asta spuneam.
2500$ de persoană, tu și cu mine pentru o muncă de o noapte
și o slujbă la Graf unde să lucrezi cu fișele pentru premiu.
- O slujbă la Graf? - Nu asta am spus?
- O să-mi dea o slujbă? - Da, te poate lua și pe tine.
- Alo? Am format numărul direct al fiicei mele...
Michelle Levene. Este la numărul 20...
Sunt convins că doarme dar...
Unde este sora de gardă? Au anulat...?
Dați-mi să vorbesc... Cine e la telefon?
O să vin mâine cu banii.
- E o decizie mare, George. Există momente în care trebuie să le iei.
E o decizie mare dar și o recompensă pe măsura.
2500 și o slujbă. E o recompensă mare pentru o muncă de o noapte.
- Da. - Știi, uneori omul...
- Uneori, un om, dacă vrea o recompensă... - Este absolut corect.
- Are de făcut un anume lucru... - Exact.
Problema este că trebuie să fie în noaptea asta.
- De ce? - Cum de ce? Fișele vor pleca.
Vor transfera fișele mâine la centru.
Cine vrea fișele alea trebuie să meargă să le ia în noaptea asta.
În noaptea asta e ocazia unică, apropo de șansă.
Șansa s-a prezentat, așa că... - Deci spui că trebuie să te duci la noapte...
- Tu. - Poftim?
- Tu. - Eu? - Tu trebuie să te duci.
Tu trebuie să iei fișele. - Eu?
- Nu e ceva pentru nimic, George. Eu te-am băgat în afacere.
- Tu trebuie să te duci. E partea ta.
Eu am făcut o înțelegere cu Graf, nu pot merge eu.
Eu am vorbit prea mult despre asta, am o gură prea mare,
nenorocitele de fișe, etc, nenorocita de companie, bla, bla,
- Vor ști că te-ai dus la Graf. - Asta e tot ce vor ști.
- Am furat eu fișele? Nu am furat eu fișele.
Mă voi duce la un film diseară, apoi voi bea ceva la Como Inn cu un prieten.
- Dave... - Da?
- Vrei să sparg biroul la noapte și să fur fișele?
- Da. Da, George.
- Asta ce înseamnă? - Ascultă aici:
Eu o să am un alibi. Mă voi duce la Como Inn.
De ce? De ce? Biroul o dată jefuit, mă vor suspecta.
De ce? Pentru că probabil eu am făcut-o.
Să te întreb ceva. Mă vei da de gol?
- Dar dacă nu te vor prinde? - Vor veni la tine. O să mă predai?
- De ce ar veni la mine? - Vor veni la toată lumea.
- De ce aș fi eu bănuit? - Nu ai motiv, de aia și vorbesc cu tine.
Dacă vin la tine mă vei preda? - Nu.
- Ești sigur? - Da, sunt sigur.
George, când vor veni la mine, dacă ar trebui să intru după fișe,
și dacă mă vor prinde... - Nu trebuie să te duci tu.
- Trebuie să mă duc. - De ce?
- De ce? Îmi dai tu 7500$?
- 7500? Parcă spuneai că împărțim 5000.
- Te-am mințit. Partea ta este 2500 iar partea mea mă privește.
Ascultă-mă, George. Ei vin la mine, sunt prins,
mă vor întreba ce complici am avut. - Eu.
- Absolut. - E ridicol.
- Da dar conform legii tăinuiești o faptă... - Nu am cerut să știu!
- E greu de demonstrat George, pentru că știi. - De ce? Pentru că tocmai mi-ai spus?
- Exact. - De ce îmi faci asta, Dave?
De ce îmi vorbești așa? Nu înțeleg.
- Ești în afacere, amice. Tu să-mi spui de ce te-ai răzgândit.
Ieși din afacere, suporți consecințele - Le suport eu?
- Exact. - Și de ce, mă rog?
- Pentru că m-ai ascultat.
- Și când credeți că se va întoarce d-na Neighborg?
Nu-mi place să te tot sun așa Bruce dar simt o răspundere pe care trebuie...
- Știi, ei spun să nu cumperi, să închiriezi.
Dar ce păstrezi atunci? Nu păstrezi nimic.
- Securitatea... Lucruri... Lucruri...
Totul se reduce la a încerca să te menții în siguranță.
Nu poți reuși. Ascultă ce-ți spun.
- Pachete de acțiuni, obligațiuni, opere de artă, proprietăți.
Ce sunt toate astea? Oportunități.
La ce? Să faci bani? Poate.
Să pierzi bani? Poate.
Să ne iluzionăm și să învățam mai mult despre noi.
Poate. Atunci ce sunt cu adevărat?
Oportunități. Asta e tot ce sunt. O întâmplare.
Un tip vine la tine. Dai un telefon. Trimiți o carte de vizită.
Am proprietățile astea. Aș vrea să le vezi.
Ce semnificație au toate astea? Tu ce îți dorești să însemne?
Înțelegi ce vreau să spun?
Ți se întâmpla diverse lucruri.
Îmi pare bine că te-am cunoscut.
Mă bucur că te-am cunoscut, James.
Vreau să-ți arăt ceva.
Poate să însemne ceva pentru tine sau poate nu, nu am idee.
Nu mai știu.
Ce este asta?
Florida. Înălțimile Glengarry.
Florida. Rahat. Sau poate e adevărat și asta spuneam mai devreme.
Uită-te însă la asta.
Ce este asta?
Este o bucată de teren.
Ascultă ce am să-ți spun...
- Ce s-a întâmplat? - Tu unde lucrezi?
- Unde lucrez? Da, lucrez aici. Ce este? Ce s-a întâmplat?
- Un jaf.
- Williamson! Williamson. - Au luat contractele?
Spune-mi! Au furat contractele?
Au luat contractul meu? - L-au luat...
- Astăzi?
- Vreți să ne scuzați? - Nu face pe nebunul cu mine!
Vorbesc de un nenorocit de Cadillac cu care îmi ești dator!
- Nu au luat contractul tău. L-am înregistrat înainte să plec.
- Nu au luat contractul meu? - Acum scuză-mă!
- La naiba! La naiba! Williamson!
Deschide nenorocita de ușă.
- Nu au luat contractele! Ascultă-mă!
Au luat unele dintre ele. - Unele dintre ele?
- Ție cine ți-a spus?
- Cine mi-a spus mie? Cine mi-a spus de nenorocitul de jaf?
Cine este ăsta? Da! Da! Mărturisesc!
Eu am făcut-o. Acum mă lași un moment?
Bine. Acum vorbește-mi! - Încercam să ne lămurim. Până acum...
- Spune-mi! Spune-mi! Au luat o parte din contracte.
Link! James Link, pe care l-am semnat noaptea trecută.
- L-ai încheiat noaptea trecută? - Da.
- L-am înregistrat și a plecat la centru. - L-ai înregistrat?
James Link! - Da.
- Și l-ai trimis la centru. - Da, e bine? L-am înregistrat aseară.
M-am dus la bancă, am fost în centru, bine?
- L-ai înregistrat, sunt primul, îmi datorezi un Cadillac!
- Nu cred... - Nu mai vreau să aud nici un rahat!
Și nu dau doi bani pe ce spui! Link mă plasează primul, tu l-ai înregistrat,
este în centru acum, așadar îmi datorezi o mașină.
- Jaful face dificilă... - La naiba! Îmi datorezi mașina!
Vezi? Pentru că ăsta e felul în care păstram evidența. Nu-i așa?
Mi-ai spus că dacă închei contractul primesc mașina!
L-am încheiat! - Ne scuzați, vă rog!
- Ai auzit ce am spus?
Ai auzit ce am spus? Hei, amice!
Scuzele tale îți aparțin!
Caută-l pe James Link.
6p.m. Morton Grow.
Da dar când credeți că sosește?
Sunt Ricky Roma, cel de aseară.
Stați puțin, stați puțin, voiam să-i spun
că-i mulțumesc pentru seara plăcută.
Mulțumesc. O să revin mai târziu.
- Verifică dacă a fost asigurat biroul.
- 10p.m. Patavia. - Vă rog să nu plecați.
O să vreau să stăm de vorbă. Cum vă numiți?
- Cu mine vorbiți? - Exact.
- Mă numesc Richard Roma.
- Știi, ar trebui să fie asigurat. - Ce-ți pasă?
- Mă întreb de ce ar fi atât de supărat?
Mitch și Murray nu ar trebui să fie supărați.
- Bine. Te referi la clasament?
- Eu... Da, bine. Clasamentul.
- Sunt distrus în clasament. Nu pot... nu pot...
Probabil că mintea mea e în alte părți pentru că nu pot...
- Ce? Ce nu poți să faci?
- Nu le pot finaliza.
- Uită-te la porcăriile pe care ți le-au dat.
- Toate sunt antichități.
- Claire Meadows. Sper că a murit. - E mort, e pierdere de timp.
Nu sunt bun. - Termină cu prostiile, George.
Ai avut o lună proastă. Ești bun, George.
- Sunt? - Da, dar ești pe o stradă proastă.
Ia uite la asta. 15 unități cu vedere la munte și nenorocitele de contracte sunt furate!
- A înregistrat... - L-a înregistrat pe cel mai important.
Contractul încheiat cu tipul din bar.
Pe ăsta l-am încheiat aseară. La toate celelalte mai mici trebuie să revin.
Îți vine să crezi? Trebuie să revin și să le mai închei o dată.
Asta apropo de muncă făcută în zadar...
Ia stai, unde sunt telefoanele? - Furate.
- Le-au furat? - Ce fel de jaf e ăsta...
- Au furat telefoanele. - Sunt infractori. Iau tot ce apucă.
- Au furat fișele, au furat telefoanele, au...
Ce o să mă fac luna asta?
Rahat! - Crezi că o să-i prindă? Unde pleci?
Pe stradă. - Unde pleci?
- La restaurant. - Ce-ți pasă ție?
- Nu ieși în oraș azi? - Cu ce, John? Cu ce? Răspunde-mi!
Au furat fișele Glengarry, au furat Real Rancho,
- Mai am materialele de la Stalgefire.
- Oh, Stalgefire. Oh, minunat.
Pentru că nu... Nu e necesar să mănânc luna asta.
Dă-mi-le. Haide, adu-mi-le!
Nenorociții de Mitch și Murray...
Ce voi face toată luna?
- Problema este dacă fișele au fost asigurate.
- Ce? - Au fost asigurate fișele?
- Nu știu, George. De ce întrebi?
- Pentru că dacă nu au fost, Mitch și Murray...
- Ce? - Vor fi foarte supărați.
- Așa este.
Ai dreptate!
- A spus că trebuie să stăm toți de vorbă cu tipul.
- Cu... - Polițistul. - Minunat! Trebuie să vorbim cu polițistul.
Încă o pierdere de vreme. - O pierdere de vreme...
De ce? - De ce? Pentru că nu-l vor găsi pe hoț.
- Polițiștii? - Da, polițiștii.
- Polițiștii nu-l vor găsi? - Nu.
- Ce te face să crezi asta? - Pentru că sunt proști.
- Unde ai fost noaptea trecută? - Dar tu unde ai fost?
- Unde am fost eu? Acasă. Tu unde ai fost?
- Acasă. - Vezi? Tu ai fost cel care a dat spargerea?
- Dacă am fost eu? - Da. - Nu!
- Atunci nu transpira, George. Știi de ce? - Nu.
- Pentru că nu ai nimic de ascuns.
- Dar devin nervos când vorbesc cu poliția.
- Da. Știi cine nu devin? - Nu.
- Hoții.
- Dar nu știu ce să le spun.
- Adevărul, George. Întotdeauna adevărul.
Este cel mai ușor de ținut minte.
- Hei, hei, hei! Pathel? Ravădham Pathel?
Cum să câștig o pâine cu mâinile astea moarte?
De unde l-ai scos pe ăsta, de la morgă?
Ce rost are? Ce mai contează? Trebuie să mă cert cu tine,
Să mă bat cap în cap cu polițiștii,
Mi-am uimit șeful vânzând noroi unei perechi de zgârciți,
care țin banii la saltea.
și când mă întorc, nu ești în stare nici măcar să ții contractul la loc sigur.
Acum trebuie să o iau de la început. La dracu' cu porcăria asta!
O să mă duc în oraș să reînchei contractele de săptămâna trecută.
- Nu. Nu. Lasă-le, se ocupă Murray de ele.
O să se ocupe el personal.
- Murray o să iasă...? - Da, va fi președintele care tocmai a sosit din alt oraș.
- Bine, bine, bine. Dă-mi porcăriile alea.
- Îți dau trei fișe. - Trei? Nu văd decât două.
- Sunt trei fișe acolo. - Pathel? Luate-ar naiba!
Dacă Shiva i-ar da tipului ăsta un milion de $ ca să semneze contractul,
el tot nu ar semna. Nici dacă ar interveni și zeul Vishnu.
Du-te dracului, John. Tu îți cunoști treaba ta și eu pe a mea.
Treaba ta e să fii un ticălos. O să aflu eu vărul cui ești
o să mă duc la el și o să găsesc o cale să te dau afară. Du-te naibii!
Aștept noile fișe.
- Luați o cretă! Hei! Luați o cretă!
Am reușit! L-am încheiat! Am încheiat nenorocitul de contract!
Adu o cretă! Pune-mă pe tablă, John!
Pune-mă pe tabla cu Cadillac-ul!
Williamson, adu nenorocita de cretă
Rick, opt unități la Mountain View. - Ai vândut opt cu vedere la munte?
- Bineînțeles. Cine vine la masă? Fac cinste. Hei, Williamson.
82.000$, 12.000 comisionul meu.
I-am găsit într-o listă de abonamente la o revistă.
- Pe cine? - Bruce și Harriet Neighborg. Citește!
- Ce naiba ți s-a întâmplat? - La dracu! I-am întâlnit pentru Riverglad.
- Ce s-a întâmplat? - Cineva a dat o spargere.
- Opt unități! Shelley! - Da, nu-i mare lucru. Am spart ghinionul.
- Shelley, Mașina Levene! E măreț!
- Mulțumesc, George. Hei! Dă-i un telefon lui Mitch.
- Au luat și telefoanele. - Aaronow!
- Au luat fișele, banii lichizi și contractele.
- A fost un jaf. - Când?
- Între aseară și azi dimineața. - Au luat fișele?
- Nenorocitul dracului! - Ce este?
- Copoiul ăsta nu e în stare să-și găsească nici puța.
Oricine vorbește cu dobitocul ăsta e un dobitoc.
- Ți-a spus ce drepturi ai? - Du-te dracului, Ricky!
Nu mai stau după ei, mă duc acasă.
Plec acasă pentru că nu e nimic de făcut aici.
Toată lumea stă de vorbă cu individul ăsta. - Ghici ce a făcut Mașina.
- Dă-l dracului pe Mașina. - Mountain View, opt unități.
- Polițiștii nu au dreptul să-mi vorbească în felul ăsta.
Nu am jefuit eu biroul. - Ai auzit ce am spus?
- Da, a încheiat un contract. - Opt unități la Mountain View.
- Ai făcut tu asta? - Da.
- Du-te dracului. - Ghici cui?
- Când? - Adineauri.
- Ghici cui? - Azi dimineața?
- Harriett și bla, bla, Neighborg. - Ai făcut tu asta?
- Da. 82.000$. - Răsuflații ăia nenorociți.
- Le-am spus, ascultați... - Nu vreau să aud poveștile tale de război.
- Să te ia dracu, Dave. - Le-am spus: trebuie să credeți în voi înșivă.
- Dă-mi o fișă. Mă duc în oraș.
La dracu cu fișele, mă duc acasă.
- Nu avem nici o fișă. - De ce?
- Le-au luat. - Erau de aruncat la gunoi, oricum.
-... Uitați-vă în jurul vostru. Ăla are așa și așa, eu nu am. De ce?
De ce nu am și eu ocazii? - Au furat și contractele?
- Ce-ți pasă ție? - Adică cum ce-mi pasă mie?
- Vrei să-ți ții gura, îi spuneam ceva.
- Se duce cineva după cafea? - Cum te descurci?
- Bine.
Dacă iese cineva, aș dori o cafea.
-... Dar ai și tu ocazii. - Ce vrei să spui cu asta?
- Ai și tu ocazii. Am și eu, are și el, toți avem.
- Rick! De ce să nu-mi pese dacă au furat contractele?
-... L-am prins în bucătărie... - Ce vrea să însemne?
- Înseamnă, Dave, că nu ai încheiat nici un contract de o lună.
Nu e treaba mea, dar m-ai forțat să-ți răspund.
Așa că nu ai nici un contract care să poată fi furat.
- Ești plin de răutate, Rick, recunoști?
Taci dracului din gură! Rick, ai o răutate în tine...
Ce tot bolborosești acolo? Tu ai deschis discuția.
Eu am spus o vorbă și tu ai început să dezvolți.
Tot dezvolți de o bună bucată de vreme și trebuie să ai dreptate.
- Cine a zis Dă-l dracului pe Mașina? - Dă-l dracului pe Mașina!?
Dă-l dracului pe Mașina! Ce este aici, clasa de bune maniere?
Ești nebun, Rick? Crezi că tu ești șeful pe aici?
Ai succes și de aia crezi că ești șef pe aici.
- Taci!!! - Bine. - Tu vrei să hotărăști cine e dat afară, nu?
Am ieșit din biroul ăla unde am fost umilit de un dobitoc de copoi.
Am fost acuzat de... Am fost împroșcat cu noroi
de tine pentru că numele meu nu e pe tablă?!
- Asta am făcut eu, Dave?
Dave, te-am umilit. Vai, Doamne, îmi pare rău.
Stând deasupra lumii.
De la înălțime toți ceilalți sunt prea mărunți.
- Nu-mi pot permite să pierd nici un moment cu fapte umanitare.
- Du-te dracului, Dave. Știi că ai o gură mare.
Când închei un contract, pute biroul o săptămână de la bășinile tale.
De cât de mult ai îngerat. Oh! Ce om mare ești atunci!
Lasă-mă să-ți iau un pachet de gumă să ai ce mesteca.
Dacă încheie un contract amicul tău, doar venin îți iese pe gură.
Cât de scrântit ești!
- Cine este amicul meu, Ricky?
Tu ce ești? Sfetnic?
Ce dracu ești tu? Prietenul oamenilor muncii?
Mare brânza! Să te ia dracu!
Oricum nu mi-ai plăcut niciodată.
- Ce este asta? Discursul tău de adio?
- Mă duc acasă. - Îți iei rămas bun de la trupă?
- Mă duc acasă. Plec în Wiscounsin.
- Drum bun. - Să te ia naiba! Să vă ia naiba pe toți!
- Așadar ce spuneai?
- Haide. Erai în bucătărie... În cămașa cu mâneci scurte...
Tocmai împrăștiai sămânța...
Haide, dezvoltă... Mâncai o bucată de prăjitura.
- Da, mâncam o bucățică de prăjitura. - Cum a fost?
- Era cumpărata de la magazin. - Mizerie.
- Bruce, Hariett, trebuie să recunoaștem că oportunitatea există și să o folosim.
Stăteam jos cu toții și am scos stiloul.
- Întotdeauna, încheie contractul... - Dumnezeule, exact asta îmi repetam.
Cum să-l conving pe fraierul ăla să semneze cecul...
Văzând că au banii, mi-am zis: La naiba, să mergem până la capăt!
Mi-am făcut rapid socoteala: 8 unități, 82.000$ și le-am spus:
Asta este acum! Ăsta este lucrul pe care l-ați visat.
Veți găsi valiza din tren.
Un om intră în compartiment, desface valiza care e plină cu bani.
Hariett, asta este ocazia voastră. Bruce, nu am de gând să te vrăjesc.
Crezi că trebuie să te mai gândești? Și eu cred la fel.
Am venit aici să fac un bine și ție și mie. Pentru amândoi.
Care ar fi rostul unei poziții intermediare?
Singurul aranjament pe care îl voi accepta este investiție totală.
Vorbesc serios. Toate cel opt unități. Punct.
Țineam stiloul în mâna, Rick și am întors contractul cu fața în sus,
opt unități, 82 de miare, și am zis: Acum aș dori să semnezi.
Le-am spus: Aveți 5 minute.
Trecuseră 22 de minute, pe ceasul din bucătărie,
timp în care nu rostiseră nici un cuvânt, nu schițaseră nici un gest.
Mă gândeam? Ce se întâmplă? Am obosit? Nu... Reușisem!
Ca în vremurile de demult, așa cum obișnuiam,
așa cum fusesem învățat. Am reușit! - Așa cum m-ai învățat și pe mine.
- Ei, nu, nimeni nu te-a... și dacă totuși așa e, mă bucur.
Știi ce am făcut? Am concentrat totul asupra lor.
Nimic pentru mine, totul asupra lor
și, Dumnezeule, mi-am fixat un singur gând: Acum e momentul!
Și au semnat!
A fost atât de minunat!
A fost ca și cum ar fi cedat subit.
Fără nici un gest, amândoi simultan.
Jur pe Dumnezeu. Amândoi parcă s-au muiat.
El s-a întins după stilou și a semnat,
i l-a dat apoi ei și a semnat și ea.
Erau atât de solemni. Le-am spus:
Hariett, Bruce și am arătat apoi spre living, către bufet.
Nici măcar nu știam că au un bufet acolo.
El s-a dus acolo și s-a întors cu niște paharele mici, drăguțe.
Și am toastat în liniște. - Măreața vânzare, Shelley.
- Hei, ieși afară, dă-mi fișe noi, Williamson!
- Fișele sunt pe drum. Am vorbit cu Mitch și Murray acum o oră.
Trebuie să sosească, înțelegi? - Le-ai spus de vânzarea mea?
- Cum era să le spun de vânzarea ta? Nici măcar nu le-am spus...
O să le spun de vânzarea ta când vor veni cu fișele. Bine, Shelley?
Ai încheiat contractul, ai făcut o vânzare bună. Bine.
- Mai mult decât o vânzare bună.
- Ascultă, am o grămada de griji acum, înțelegi? Vin încoace și sunt foarte supărați.
- Tot ce încerc să-ți spun este că le poți spune că e o vânzare remarcabilă.
- Singurul lucru remarcabil este cine a reușit s-o facă.
- Ce dracu vrei să spui? - Vânzarea asta miroase a miracol.
- Ascultă, ce are vânzarea asta... Du-te dracului!
Tu nu-ți cunoști munca. Știai?
Un om e definit de munca lui. Tu ești un nimic în privința asta!
Auzi ce-ți spun?
Sfârșitul tău de lună! Habar nu ai să conduci biroul ăsta.
Nu ai fler, nu ai curaj... Ai fost vreodată la o întâlnire de afaceri?
Lingăul ăsta a fost vreodată la o întâlnire de afaceri?
Ai fost vreodată la o întâlnire cu vreun client?
Vai, ce am făcut, o să mă dai afară?
- Nu e imposibil. - Serios? După o zi de 82.000 $?
Și încă nu e nici prânzul. - Azi l-ai încheiat?
- Am sunat dis de dimineața, m-am dus la ei și l-am încheiat.
Ce vreau să-ți spun ție este că lucrurile se schimbă.
Și aici greșești pentru că nu poți privi mereu înapoi
și atunci nu știi cine vine din urmă.
Poate e unul nou, ce zici?
Sau poate este altcineva. Dar tu nu știi.
Nu poți privi înapoi pentru că nu cunoști istoria locului.
Când eram la Real Rancho, cine era în vârf?
Cât? O lună, două? Ce-ai zice de 8 luni?
Trei ani la rând!
Și cum? Era vorba de fișele astea paranoice? Era doar talentul!
Din poartă în poartă. I se spune telefonul rece, John.
Nici măcar nu știam cum îi cheamă sau dacă vor să cumpere ce le ofeream,
Făceam vânzare prin recomandări fără să știm că se cheamă astfel, așa e?
- Ai dreptate, Shell. - Tu nu... Nu știe nici măcar ce e o urmă!
Ce naiba ești tu? Un nenorocit de secretar. Să te fut!
Ăsta e mesajul meu către tine. Să te fut și să mă pupi în fund.
Și dacă nu-ți place, mă duc vizavi și vorbesc cu Jerry Graf. Punct.
Să te fut. Ascultă-mă, pune-mi numele pe tabla aia nenorocită
și vreau trei fișe promițătoare pentru azi, fără aiureli,
ca să le pot finaliza împreună. Pentru că le voi finaliza pe toate.
Și asta este tot ce am avut să-ți spun.
- Are dreptate, Williamson.
- Îmi pare rău dar greșește și știi a cui e vina? Mitch și Murray.
La dracu cu el. Hai la masă, ce zici, Rick?
fișele nu vor veni prea curând, oricum.
- Prefă-te că ești client și că tocmai ți-am vândut cinci ferme Glengarry.
Când fac gestul ăsta prin păr întreabă-mă de Canonworth.
- Care? - Canonworth...
Am o proprietate. De fapt, mama mea. Am implicat-o și pe ea.
Te uiți la locul acela și apoi pleci acasă. Vei vedea.
8,3 din 10, 26 din 30.
Gândește-te și dacă tot crezi că nu vrei...
- Nu mai am nevoie să mă gândesc deși e o proprietate uriașa.
- Ai puțin timp să vorbim? - Jim, ce cauți aici?
Jim Link, D. Ray Morton. - Încântat de cunoștința.
- Tocmai i-am oferit Black Creek. Cunoști zona?
- Black Creek... Oh, în Florida! - Da.
Doream să vorbesc cu tine despre asta. - Da? O putem face în weekend.
- Nevastă-mea mi-a sugerat că ar fi bine să mă interesez.
- Da, e un teren minunat. L-am vândut lui Jim și Ginny.
Ray, să-ți spun ceva, tu ai o mulțime de restaurante, știu eu.
Ray este acționar American Express. Pot să-i spun lui Jim cu ce te ocupi?
- Desigur. - Ray dirijează tot comerțul și serviciile europene din America.
Vreau să spun că nu ai servit vreun meniu pe care el să nu-l fi gustat.
Am fost la... Cum se numea serviciul ăla de care îmi vorbeai?
Gătitul acasă... Interviul lunar.
- Ah, revista aceea.
- Da. Pot vorbi despre asta?
- Nu va ieși înainte de numărul din Februarie dar îi poți spune.
- Ești sigur? - Dă-i bătaie.
- Ray a primit complimente de la un francez... - El nu știu, dar nevastă-sa este franțuzoaica.
- Ray, cât este ceasul? - 12:15.
- Trebuie să prind avionul. Nu ți-am spus de ora două?
Ții minte că ai zis de ora unu,
Ca să mai putem discuta și despre Canonworth.
- Ai dreptate, era vorba de unu. Să plecăm! Mi-a făcut plăcere.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Trebuie să plec urgent la aeroport.
- John! Da un telefon la Pittsburg, American Express pentru domnul Morton.
Spune-le că e pentru ora unu.
Îmi pare rău, Isuse, ai făcut atâta drum,
dar trebuie să îl conduc la aeroport.
Așteaptă aici și... Nu, nu pot. Mai am o întâlnire.
Era bine dacă îmi dădeai un telefon.
Stai. Veți fi acasă diseară, tu și Ginny?
- Nu știu. - Rick... Canonworth?
- Îmi pare rău. Scuză-mă Ray, puțin.
Jim, ți-am spus cine e tipul.
Este vicepreședinte la American Express.
Familia lui deține 32%. În ultimii ani i-am vândut...
Nu-ți pot spune suma în dolari dar este un teren imens.
I-am promis acum 5 săptămâni că voi merge diseară
la ziua soției sale în Canonworth. Trebuie să plec, înțelegi?
El este cineva și mă tratează ca pe un membru al familiei.
E ciudat, știi, un om ca el, tipul omului de afaceri...
Ia să văd, mâine... Sunt în Los Angeles.
Luni. Te invit să luăm prânzul. - Soția mea...
- Ray! - Nu mai pot vorbi acum, Jim.
Te sun diseară, bine?
- Nevastă-mea zice că trebuie să anulez contractul.
- E o reacție obișnuită, Jim. Îți spun ce este și mai știu
că ăsta e motivul pentru care te-ai însurat cu ea.
Unul din motive este prudența. E o investiție mare,
trebuie să te gândești de două ori... Și mai este tot ceva ce au femeile:
Reacția la mărimea investiției.
Luni mă inviți din nou la cină și o convingem.
- Sunt convins că veți reuși. - Vom vorbi atunci pentru că...
Vreau să-ți spun ceva despre proprietatea ta. Ceva ce trebuie să știi.
Nu pot discuta despre asta aici. Poate nu ar trebui, dar fie.
Vecinul tău și-a cumpărat parcela la 42 înainte să-ți fac ție oferta.
- Rick! - Vin, Ray. Ce zi! Te sun diseară, Jim.
Îmi pare rău. Luni la prânz. - Chiar trebuie să plecăm.
- A vorbit la Protecția Consumatorului... Nu știu, procurorul general.
I-au spus că avem trei zile. - Pe cine a sunat?
- Un birou, ceva despre consumatori...
- De ce a făcut asta? Jim? - Nu știu.
Dar au spus că avem trei zile.
- Trei zile. - Până când... Știi tu.
- Nu, nu știu. Spune-mi tu.
- Timp în care putem să ne răzgândim.
- Bineînțeles că ai trei zile.
- Așa că nu putem discuta luni.
- Luni. Mi-ai văzut agenda. Jim, nu pot.
Nu pot. Mi-ai văzut agenda. Nu pot.
- Da dar trebuie să fie înainte de luni ca să ne primim banii înapoi.
- Trei zile lucrătoare. E vorba de trei zile lucrătoare.
- Da, miercuri, joi, vineri. - Nu înțeleg.
- Astea sunt zilele. Dacă așteptam până luni, îmi expira perioada.
- Sâmbătă nu se pune. - Nu am pus-o.
- Nu incluzi sâmbătă în cele trei zile. Nu e zi lucrătoare.
- Nu am inclus-o. Miercuri, joi, vineri, după aceea expira.
- Ce expira? - Dacă așteptam până luni, expira perioada.
- Când ai completat cecul? - Ieri.
- Ce zi a fost ieri? - Marți.
- Și când a fost încasat cecul? - Nu știu.
- Când ar fi putut fi încasat cel mai devreme?
- Nu știu. - Astăzi?
Ceea ce oricum nu s-a întâmplat pentru că era ceva în contract
despre care doream să mai discut cu tine, în orice caz.
- Nu a fost încasat? - Am sunat la centru. E la ei pe birou.
- Rick? - Un moment.
Un lucru despre care de fapt am discutat cu tine.
Și despre care nu pot vorbi cu tine aici.
- Levene. - Ascultă-mă, regulamentul te protejează.
Nu am nici o obiecție în privința asta. De fapt,
am fost membru în comisie când s-a elaborat.
Zice așa: te poți răzgândi în trei zile lucrătoare de la data încheierii contractului.
- Levene! - Așteaptă o clipă! Care nu este
considerată până nu se încasează cecul.
- Cine se crede dobitocul ăsta? Nimeni nu are dreptul să-mi vorbească așa!
Cum îți permiți să-mi vorbești așa? - Levene!
- Cum îndrăznești să-mi vorbești astfel? Nu am furat.
- Shelley, treci în birou. - Mă ascultă cineva?!
Unde este Moss? - Ăsta este Levene?
- Poate vă pot ajuta eu, mă scuzați puțin?
- De ce am fost aici? Aici lucrez, nu am venit să fiu insultat.
- Du-te la masă. - Am venit să muncesc azi, de aia...
Du-te la masă! - Nu vreau să merg la masă!
- Du-te la masă, George! - Cine se crede el, să vorbească așa
cu un om care muncește? - Vrei să ieși, oamenii ăștia discută afaceri.
- De asta am venit și eu, asta încercam să fac!
- Nu e corect! Nimeni nu are dreptul.
Nimeni nu are dreptul să...
Să chem un avocat. Asta înseamnă vină, înseamnă...
Înseamnă că sunt... A zis că am colaborat...
Așa ceva nu am mai pomenit de când sunt!
- Ai de gând să ieși afară? Ai?
Încerc să conduc un birou! Ai de gând să pleci la masă?
Du-te la masă! Ai de gând să pleci la masă?!
- Scuză-mă... - Unde este Moss?
- Scuză-mă, te rog. - A plecat la restaurant?
- Scuză-mă, te rog!
- Îmi pare rău. Jimmy, îmi cer scuze.
- Nu e vorba de mine, nevastă-mea...
- Ce s-a întâmplat? - Ți-am spus.
- Mai spune-mi o dată. - Ce se petrece aici?
- Mai spune-mi o dată. Soția ta...
- Ți-am spus. - Mai spune-mi o dată.
- Vrea banii înapoi. - Dar dacă am vorbi cu ea?
- Nu. Mi-a spus că-i vrea chiar acum - Dar dacă am încerca să-i vorbim, Jim?
- Nu va asculta. - Roma!
- A zis că dacă nu recuperez banii trebuie să reclamăm la procuratură.
- Nu. Asta a spus ea. Tu nu trebuie să faci asta.
- Mi-a spus că trebuie.
Ascultă, am s-o fac dacă nu-mi primesc banii înapoi.
- Roma! Cu tine vorbesc. - Poate cineva să mi-l ia pe asta de pe cap?
- Ai vreo problemă? - Da, am o problemă!
Nu sunt eu cel care a jefuit biroul ăsta.
Eu fac afaceri acum. O să vin la tine mai târziu.
Ai priceput?
Unde pleci? Unde te duci?
Eu sunt, Jim. Eu, Ricky.
Jim, orice vrei, dacă vrei tu, așa va fi. Înțelegi?
Ceva te supăra. Da. Stai jos.
Spune-mi ce este.
N-o să te ajut să o rezolvi? Poți fi sigur că o să te ajut.
Ia loc.
Să-ți spun ceva. Uneori avem nevoie de cineva dinafară
Vorbește-mi, haide.
- Nu pot să negociez.
- Ce vrei să spui?
Ce este? Rostește cuvintele.
- Nu am puterea.
- Care putere?
- Să negociez. - Ce să negociezi?
- Asta... - Care asta?
- Contractul. - Contractul?
Uită de contract, Jim. Tu ai ceva pe suflet.
Ce este? Ce?
- Nu pot să-ți spun.
Ai cunoscut-o pe nevastă-mea. - Ce e?
Am întâlnit-o pe soția ta. Despre ce este vorba?
Ce este, Jim?
Vino, să mergem. Să bem ceva. Hai.
- Mi-a spus să nu vorbesc cu tine.
- Hai, fii serios, mergem după colț, bem un pahar, cine o să știe?
- Mi-a spus că trebuie să recuperez cecul altfel...
- Uită de contract, Jimmy, uită-l, e mort.
Mă știi doar, contractul e mort.
Mă auzi pe mine vorbind de contract?
Te rog, hai să vorbim despre tine.
Am să-ți spun ceva.
Viața ta îți aparține numai ție.
Ai un contract cu soția ta, sunt anumite lucruri pe care le faceți împreună,
dar dincolo de astea sunt alte lucruri și alea sunt ale tale.
De ele nu trebuie să te simți rușinat, nu trebuie să te simți nesincer,
Asta e viața ta.
Da?
Vreau să vorbesc cu tine pentru că, evident, ești supărat.
Asta mă îngrijorează.
Hai să mergem. Hai, chiar acum.
- Roma!
- Ce este? - Cecul... Este...
- Ce ți-am spus eu? Nu, ce ți-am spus despre cele trei zile?
- Roma! Aș vrea să iau și eu prânzul.
- Discut cu domnul Link, dacă nu te superi.
Voi veni la tine mai târziu. Discută cu domnul Williamson.
- Cei de la centru au spus că... - Mai sună-i o dată.
Ți-am spus. Domnule Williamson! - Da?
- Domnul Link și cu mine mergem... - Ah, da, vă rog. Poliția poate să fie...
- Ce caută poliția aici? - Nimic, nimic. Hai să mergem.
- Ce face poliția? - Am avut o mică spargere azi noapte.
- Liniștește-l pe domnul Link. - Domnul Link? James Link?
Contractul dumneavoastră e valabil, nu trebuie să vă îngrijorați.
- John!... John! - Contractul dumneavoastră a plecat la bancă.
- Ați încasat cecul? - Domnule Williamson!...
- Cecul a fost încasat, contractul a fost înregistrat și depozitat la bancă.
Și suntem complet asigurați în orice caz, așa cum știți.
- Ați încasat cecul? - Nu din câte știu eu.
- Cum ai putut? Dumnezeule...
Nu veni după mine. Să nu vii după mine, bine?
Te-am dezamăgit. Știu că te-am dezamăgit. Iartă-mă.
Nu mai știu ce să zic...
Iartă-mă.
- Contabil dobitoc ce ești! Tu, Williamson, cu tine vorbesc, gunoiule!
Tocmai m-ai făcut să pierd 6.000$.
Șase mii de dolari!
Plus un Cadillac. Exact.
Cum ai de gând să repari greșeala?
Cum ai de gând să o repari, dobitocule?
Rahatule! Unde ai învățat să te porți așa, idiotule?
Cine ți-a spus că poți munci alături de oameni?
O să am grijă să-ți pierzi slujba.
Mă duc în oraș să vorbesc cu Mitch și Murray.
Mă duc la Limpkin!
Nu-mi pasă nepotul cui ești, pe cine cunoști,
pe cine lingușești, te las pe liber.
Ți-o jur, ești ca și plecat! - Roma, hai să terminăm o dată cu asta.
- Toți din biroul ăsta își câștiga existența cu inteligența personală.
Vin la tine într-o clipă.
Scopul pentru care ai fost angajat tu, este să ne ajuți.
Îți este clar lucrul ăsta?
Să ne ajuți! Nu ca să ne încurci.
Să ajuți oamenii care ies afară încercând să-și câștige existența.
Tu, omul companiei, să-ți mai spun ceva.
Sper că tu ai dat spargerea, și îi voi povesti amicului nostru ceva
care să-l ajute să te prindă.
Vrei să înveți regula nr.1? Ai cunoaște-o dacă ai fi muncit o zi în viața ta.
Nu deschizi gura până nu cunoști miza.
Ești un copil idiot.
- Ai dat-o în bară, Williamson.
Nu cred că ești în stare să-ți ții gura.
Mă auzi? Cu tine vorbesc. - Da, te aud.
- Rick are dreptate, nu poți învăța suficient decât în stradă.
Acolo ce nu poți cumpăra trebuie să părăsești.
Da, mmm, exact.
Pentru că partenerul tău depinde de... Cu tine vorbesc, încerc să-ți spun ceva.
- Asta făceai? - Da, asta. - Ce încerci să-mi spui?
- Ceea ce încercam cu toții și ce ți-am mai spus odată demult.
Nu ai ce caută în meseria asta. - Eu nu am ce căuta...
- Ascultă-mă și poate îmi vei da dreptate într-o zi.
Deci partenerul tău depinde de tine
și ori îl susții, ori ești un rahat.
Ești un rahat, nu poți exista de unul singur.
- Scuză-mă. - Nu te scuz!
N-ai decât să fii indiferent cât vrei, ai păgubit un bun profesionist de 6.000$
și de bonus pentru că nu știi să-ți ții gura.
Dacă faci așa ceva și nu ești în stare să înveți ceva de aici,
nu știu ce să zic. Ești un nimic, o zdreanță.
Are dreptate, până și un copil ar fi știut.
Dacă încerci să inventezi ceva, John, convinge-te că ajută.
Sau ține-ți gura.
Am terminat cu tine.
- De unde știi că am inventat?
- Poftim?
- De unde știi că am inventat?
- Despre ce vorbești?
- Ai spus:Nu inventezi ceva decât dacă ești convins că ajută.
De unde ai știut că am inventat?
- Nu înțeleg despre ce vorbești.
- I-am spus clientului că contractul lui a fost trimis la bancă.
- Și l-ai trimis?
- Nu, nu l-am trimis.
- Nu te prosti.
- Nu te prosti, unde vrei să ajungi?
- Eu atâta am de spus, Shelley:
de obicei duc seara contractele la bancă. Aseară nu am făcut-o.
Aseară am stat acasă cu copii.
De unde ai știut asta?
O noapte într-un an întreg las contractele pe birou.
Nimeni nu a știut asta înafară de tine.
De unde ai știut?
Îmi spui mie sau o să spui altcuiva,
pentru că asta este sarcina mea. E sarcina mea și o să-mi spui.
De unde ai știut că contractul era pe biroul meu?
- Ești plin de gărgăuni! - Ai jefuit biroul.
- Desigur, eu am jefuit biroul. Desigur. Dobitocule!
- Ce ai făcut cu fișele? Vrei să intri acolo?
Le spun că ai pus ceva la cale. Ai un alibi pentru aseară, Shelley?
Ai face bine să ai unul!
Ce ai făcut cu fișele?
Dacă îmi spui ce ai făcut cu fișele, putem discuta.
- Nu știu despre ce dracu vorbești.
- Dacă îmi spui unde sunt fișele, nu te raportez.
Dacă nu, o să-i spun polițistului că le-ai furat.
Mitch și Murray o să aibe grijă să ajungi la pușcărie.
Crede-mă că o vor face. Unde sunt fișele?
Mă duc spre ușa aia. Ai 5 secunde ca să-mi spui.
Altfel te duci la pușcărie. Nu-mi pasă! Înțelegi?
Unde sunt fișele?
- Bine.
Le-am vândut.
Lui Jerry Graf.
- Cât ai primit pe ele?
Cât ai luat pe ele?! - Cinci... cinci mii.
Din care partea mea e jumătate. - Cine a luat cealaltă jumătate?
Nimeni. Trebuie să-ți spun? Moss.
- A fost ușor, nu-i așa? - Ideea a fost a lui.
- Oare? - De fapt cred că el a luat mai mult de 5 mii.
Dar mi-a spus că partea mea e de 2500$.
Stai puțin, John! Hei! John, hei Johnny,
Vino aici.
John, ascultă, noaptea trecută eram în pragul falimentului.
Moss îmi spune: fă asta, o să ne descurcăm bine. De ce nu?
Oricum sunt pe cale să fiu arestat. Hei, scapă-mă de necaz.
Și m-a învățat ce să fac.
Eu nu am vocație de hoț, eu am vocație de agent de vânzări
și acum sunt pe cale să-mi recapăt curajul.
Acum tu ai un ușor avantaj asupra mea.
Dar vom aranja lucrurile oricât ar costa.
Le vom aranja împreună.
- Vreau să-ți spun ceva, Shelley.
Tu ai o gură mare. - Ce?
- Ai o gură prea mare.
Și acum o să-ți arăt una și mai mare.
- Unde te duci? Hei, nu poți face asta!
Nu vrei să faci asta. Așteaptă, ce zici?
Sunt 2500$, haide, ia-i, ia-i pe toți.
- Nu cred, Shelley. Nu cred că vreau banii tăi.
Cred că mi-ai distrus biroul și cred că o să dispari!
- Ești nebun? Voi încheia contracte pentru tine.
Ascultă, o să refac biroul ăsta și o să fiu din nou numărul unu pe tabla aia.
așteaptă, John.
Uite cum vom face.
20%. O să-ți dau 20% din toate vânzările mele, cât voi fi în firma asta.
50. 50% din toate vânzările mele. - Care vânzări?
- Care vânzări? Pentru Dumnezeu, tocmai am vândut de 82000$, ai înnebunit?
Am revenit! Ăsta e doar începutul! - Doar începutul? Unde ai fost, Shelley?
Bruce și Hariett Neighborg? Vrei să le vezi dosarele?
Sunt scrântiți. Obișnuiau să sune în fiecare săptămână...
...când lucram cu Webb și vindeam în Arizona.
...sunt scrântiți. N-ai văzut cum trăiau?
Cum poți să te amăgești singur? - Le-am luat cecul.
Degeaba. Este fără valoare.
Cecul nu e valabil? - O să-ți arăt dosarele lor dar nu pot acum.
- Stai puțin, cecul nu e valabil? Sunt nebuni?
- Vrei să suni la bancă, Shelley? Eu am sunat acum 4 luni când am primit fișa.
Oamenii sunt nebuni.
Le place să vorbească cu agenți de vânzări.
Îmi pare rău.
- De ce eu? - Pentru că nu-mi placi.
- Fata mea... - Du-te dracului.
- Ticălosul!
Unul ca ăsta nu-și găsește nici canapeaua din living room.
Ce mai zi!
N-am băut nici măcar o ceașcă de cafea.
John deschide gura, îmi pierde Cadillac-ul,
Jur că nu este o lume pentru bărbați.
Nu este o lume pentru bărbați, Mașina.
E o lume a hârțogarilor.
Birocrați, șefi de birou sau cum s-or fi numind.
E o lume întoarsă cu susul în jos.
O specie muribundă. Da, asta este.
Suntem membrii unei specii pe moarte.
Din cauza asta... suntem uniți.
Shell... vreau să vorbesc cu tine.
De fapt, de mult timp.
Am spus: Mașina, ăsta este omul cu care aș lucra.
Știi, nu am zis nici un cuvânt până acum.
Nu știu de ce. Poate ar fi trebuit.
Și rahatul pe care i-l serveai clientului meu azi...
A fost atât de bun...
Scuză-mă, nu obișnuiesc să spun asta:
a fost admirabil.
A fost material de odinioară.
Hei, am avut o afacere bună. Și ce dacă?
Mai sunt lucruri pe care le pot învăța de la tine.
Ai mâncat astăzi?
- Eu? - Da.
Mergem la chinezi? Stai cu mine la masă, vorbim...
- Cred că o să mai rămân pe aici o vreme.
- Alo, d-na Schwards? Sunt Richard Roma, cel cu Premare Properties.
Dumneavoastră sau contabilul dumneavoastră ați solicitat informații
pentru o investiție în terenuri care să vă ofere
șansa unui profit apreciabil la o investiție mică.
sunt în Florida doar pentru o zi... - Domnule Levene?
vreți să intrați în birou, vă rog?
... nu am prea mult timp, trebuie să mă întorc cu avionul de noapte,
așa că dacă sunteți cu adevărat interesați, dumneavoastră sau soțul dumneavoastră,
pentru că nu pot reține parcela prea mult. Da?
Când vă convine mai mult, să zicem 6:30?
O să-l întreb. Shell? Mai vorbim, da?
Când termini cobori să fumăm o țigară?
- Eu... - Treci în cameră!
- Hei! Hei, ușor, amice. El este Mașina.
Este Shelley Mașina Levene.
- Treci naibii în birou! - Rick, eu...
- E în regulă, ne vedem la restaurant.
- Rickie... - Rickie nu te poate ajuta, amice.
- Vreau doar să... - La naiba cu ce vrei tu.
- Rick... Rick... - Alo? Excelent!
8p.m.. 6947 Uckland. Pentru puțin, mulțumesc foarte mult.
- L-au găsit pe cel care a jefuit biroul?
- Nu. Nu știu.
- Noile fișe n-au sosit încă?
- Nu.
- Dumnezeule, urăsc slujba asta.
- Dacă mă caută cineva, sunt la restaurant.
- Alo, d-na Delgary? Ați cerut informații despre proprietățile Real Rancho?
Corectură și resincronizare: CODYBOSS1969